Metalopolis již 20 let pravidelně přináší informace a články převážně související s metalovou hudbou. Často však zavítáme i do jiných než metalových anebo vůbec hudebních oblastí a nezřídka tak nabízíme i obsah mimo hlavní záběr našeho webového magazínu.
Kdybych měl jmenovat všechny lidi, kteří tu mají hostování na nějaké písničce, bude to hodně dlouhý seznam. Od členů kapel GARBAGE, CONVERGE, MELT BANANA,MY CHEMICAL ROMANCE, FULL OF HELL přes THOU, THE BODY nebo SOUL GLO. Na každé jedné skladě se podílí většinou hned několik lidí „zvenku“. Nabídka je pestrá. Víc než pestrá a tomu odpovídá i hudba. Ta si v každém případě uchovává velmi radikální ráz extrémního hardcoru. Smrdí to tu grindcorem, punkem, powerviolence, crustem i digitální špínou. Chvílemi album spadne do hrubozrnného hiphopu, aby se následně zase vrátilo do technicky orientovaného hardcorového náletu.
HIRS mě baví jako už máloco. Každá skladba má svůj ráz, který do značné míry utváří hostovačky. Math-metalové zauzlované eskapády si tu podávají ruku s těžkotonážními dronovýmy riffy a Chip Kingovým vytím v pozadí. A nějakou záhadou to nepůsobí, jako by pejsek s kočičkou pekli dort ze všech ingrediencí, které miluju. Bez výjimky.
Už otevírák vás znejistí. Je to typický měňavec z pera HIRS. Počátek je klasickým grindovým výplachem, následně přichází zatloukací lomcující riffáž, nad kterou se po chvíli rozevře sytý tón čistého vokálu Shirley Manson z GARBAGE. To je kapela, kterou jsem měl jedno období v uších nepřetržitě. „Push It“ je pro mě stále jeden z nejlepších videoklipů vše dob. Tady právě došlo ke spojení velmi nepravděpodobných dimenzí a výsledek je naprosto parádní. Kapely, které normálně hrají na festivalech typu Obscene Extreme, si tu podávají ruku s poprockovými hvězdami a nepůsobí to nijak nepatřičně. A o písničku vedle hraje na ságo Jessica Mills.
Philadelpští HIRS jsou prostě takový hrubě grind-hardcorový kaleidoskop. Dají vám všechny barvy v různých tvarech. Je to organizovaný estetický chaos, který je radost sledovat. Někdy víc powerviolence jízda, jindy zase pomalejší válec nebo noiserock. Ale tady je jedno, jestli to jede pomalu nebo rychle. V každém případě vás to řeže na malý kousky. Možná jste si všimli, že tady není sestava. Není. Přijde mi právě u tohoto projektu zbytečná. THE HIRS COLLECTIV není úplně klasická kapela. Je to rotující sdružení lidí, kteří se účastní. Hromadná kolaborace. Místo setkávání. Seznam hostujících hudebníků je jen počátkem. Většina se toho točí kolem pár lidí, jako je například Jenna Pup, ale nic není příliš dané. Z celého projektu možná i díky tomu srší úplně jiná energie. Ačkoliv je to vlastně velmi intenzivní a hrubá deska, vše je tak nějak přirozeně uvolněné. Rozhodně výjimečná záležitost.
Hrubě grind-hardcoreový kaleidoskop. Dá vám všechny barvy v různých tvarech, organizovaný estetický chaos, který je radost sledovat.
8,5 / 10
Skladby
1. We’re Still Here ft. Shirley Manson and AC Sapphire
2. Sweet Like Candy ft. No Man, Thou, and Jessica Joy Mills
3. Burn Your House Down ft. Jessica G.Z. and Gouge Away
4. N.O. S.I.R. ft. Justin Pearson and Nevada Nieves
5. Waste Not Want Not ft. Soul Glo and Escuela Grind
6. Public Service Announcement ft. Dan Yemin and Dark Thoughts
7. Judgement Night ft. Ghösh and Jessica Joy Mills
8. Trust the Process ft. Frank Iero and Rosie Richeson/Night Witch
9. XOXOXOXOXOX ft. Melt-Banana
10. You Are Not Alone ft. Lora Mathis and The Body
11. Apoptosis and Proliferation ft. Nate Newton and Full of Hell
12. So, Anyway… ft. Geoff Rickley and Kayla Phillips
13. A Different Kind of Bed Death ft. Anthony Green and Pain Chain
14. Neila Forever ft. Jeremy Bolm and Jordan Dreyer
15. Last King Meets Last Priest ft. Chris #2 and Derek Zanetti
16. Unicorn Tapestry Woven in Fire ft. Marissa Paternoster, Damian Abraham, and Pinkwash
17. Bringing Light and Replenishments ft. The Punk Cellist and Sunrot
Diskografie
We're Still Here (2023) Friends Lovers Favorites (2018) Remixxxes (2014) Nunmilk (2012) Worship (2011)
DALŠÍ INFORMACE
Vydáno: 2023 Vydavatel: Get Better Records Stopáž: 31:27
Návrat k plnšiemu zvuku skreslených gitár na vlnách pohodovej melanchólie s charizmatickým vokálom funguje opäť dokonale. Nahrávka nabitá celým spektrom emócií s fantastickým zvukom exceluje vo všetkých rozmeroch post doom/rock žánru.
Metalcore vo veľmi šťavnatej podobe! Keith Buckley, frontman pradávnych a už žiaľ nefunkčných EVERY TIME I DIE a jeho nové pôsobisko v prekvapujúco výraznej forme. Toto sa podarilo v každom jednom ohľade.
Doposud jsem se s tvorbou libereckých spíše míjel a vlastně ani nevím proč. Ty ozvěny starších LVMEN, festival emocí a hůře definovatelná těžká atmosféra dělají z nahrávky pro mě velmi chutné sousto. Jdu se zavrtat pod její povrch => další poslechy nutné!
Stoner / doom / heavy metal tradičního ražení a s "čarodějnicí" za mikrofonem není už žádné unikum. Vlastně ním není ani nová deska amerických CASTLE. Přesto však nahrávka nabídne příjemnou společnost těžký kytarových riffů a (před)pekelných melodií.
Švédská rodinná kapela se příliš nenechává svazovat žánrovými mantinely. Minule to bylo laděno hodně do folku. „Lullaby“ oživuje taneční rytmy postavené na power metalovém podkladu. Opět velmi dobré, jen je škoda, že je to pouze singl.
Jude Law jako sebedestruktivní lovec amerických nácků v temném a tvrdě tenzním thrilleru podle skutečných událostí. Australan Kurzel se s tím nesere a ve filmu, který nejvíc připomíná Sicario či Wind River, zobrazuje zrůdnost i svůdnost US fanatismu.
Zasloužený trest pro ty, kteří Todda Phillipse pasovali na Spasitele komiksu. Nesoudržná slátanina selhává ve všech žánrech, o než se pokusí, svou naivitu každopádně skrývá agresivní temnou introspekcí, která je ještě legračnější než ten psychomuzikál.